Det er englænderen!
Skyd!
Hvordan går det? Vi fik granatsplinterne ud af dit ben.
- Jeg gemte dem til dig. - Hvor er du dog smuk.
- Får jeg et kys? - Nej, du kan få lidt te.
- Det ville betyde meget for mig. - Ville det?
Tak.
- Får jeg et godnatkys? - Er du sød at putte mig?
Meget morsomt. Sov nu.
Spørg ikke!
Jeg hader at give blod.
- Er her nogen fra Picton? - Det ved jeg ikke.
Jeg vil tale med en derhjemmefra, inden jeg dør.
Er her nogen fra Picton? Det er hans hjem. Ved Lake Ontario.
- Er din kæreste ikke derfra? - Hvilket kompagni er han fra?
3. Canadian Fusiliers.
- Kender han kaptajn McGan? - Han blev skudt i smadder i går.
- Hvad sagde han? - Han kender ham ikke.
Ned, Hana!
Han er død ... Han er død ...
ITALIEN - OKTOBER 1944
- Navn, rang og tjenestenummer? - Jeg husker det ikke.
Jeg var vist pilot. Jeg blev fundet i et flyvrag ved krigens begyndelse.
- Kan du huske, hvor du er født? - Er det et forhør?
Prøv at få mig til at tale tysk.
- Er du da tysker? - Nej.
Hvordan kan du vide det, når du ikke kan huske noget?
Må jeg bede om lidt vand?
- Tak. - Selv tak.
Jeg kan huske hendes have, der strakte sig ned til havet.
- Og på den anden side lå Frankrig. - Var det din have?
- Eller min hustrus. - Du var gift?
Ja, men det samme gælder vel flere tyskere.
Mine lunger er næsten ødelagt. Mine indre organer er færdige.
Hvad betyder det, om jeg er Tut Ankh Amon eller et forkullet lig?
Jeg er ked af, jeg ikke kan hjælpe.
Går det? Jeg ved, du hader at blive flyttet.
Hana!
Man siger, der er blondestof i byen. Har du nogen penge?
Måske har de silke. Lån mig nu lidt penge.
Det er sidste gang. Det lover jeg.
Hun kan ikke sige nej.
- Du skal nok få dem tilbage. - Jeg syr ikke mere for dig.
Du er dejlig!
Jan!
Hvor skal du hen?
Væk!
- Stop! - Bliv her!
Stå stille! Det er et minefelt.
Godt.
Det var godt.
Stå helt stille, så skal det nok gå.
Hvad fanden laver du?
Det er Jans.
- Trænger du til en sprøjte? - Ja.
- Klarer du den? - Hvorfor flytter vi ham konstant?
- Han er jo døende. - Vil du da efterlade ham?
Det var ikke det, jeg mente.
Det her skal nok hjælpe.
Jeg må være forbandet.
Alle, der holder af mig ...
Ja, bare dem, der omgås mig ...
Jeg må være forbandet.
Hvad er det?
- Jeg følger efter, når han er død. - Det vrimler med banditter her.
Her er også tyskere. Det går ikke.
- Krigen er forbi. Jeg deserterer ikke. - Den er ikke forbi overalt.
- Du er bare rystet, Hana. - Giv mig morfin og en pistol.
Sker der dig noget, tilgiver jeg aldrig mig selv.
Vi er på vej til Livorno.
Vi venter dig der.
- Tak. - Ingen årsag.
- Hana ... - Jeg skal nok klare det. Vi ses.
Hvad var det for en larm? Var det rotter eller den tyske hær?
Jeg reparerede trappen. Jeg fandt et bibliotek.
- Nu har bøgerne gjort lidt gavn. - Brug nu ikke dem alle sammen.
- Du kunne jo læse lidt for mig. - De er vist på italiensk.
- Hvad med din egen bog? - Min bog?
Nå, Herodot. Ja, den kan du godt læse højt.
Jeg fandt blommer i frugthaven.
Vi har en frugthave.
Herodot er historieskrivningens far. Vidste du det?
Jeg ved ingenting.
Det er ...
... en meget blommet blomme.
Et bjerg formet som en kvinderyg.
- Davs, Geoffrey. - Madox.
Hils på Dante D'Agostino, Diggy Bermann og Sharif Al Fouad.
- Det er min hustru, Katharine. - Velkommen i Sand-klubben.
- Skål for Sand-klubben. - Jeg henter kopper.
- Pragtfuld flyvemaskine. - Ja.
Det er en bryllupsgave fra Katharines forældre.
- Geoffrey Clifton. - Almásy.
Nu kan vi skrotte mit gamle vrag.
Mrs. Clifton, hils på grev Almásy.
Geoffrey gav mig Deres monografi. Et imponerende værk.
De forstår at skrive meget med ganske få tillægsord.
Tillægsord ændrer ikke tingen.
- Hurtig bil. Langsom bil. - Udslidt bil.
- Det er stadig en bil. - Men ikke til megen gavn.
Romantisk, platonisk eller broderkærlighed. De er forskellige.
- Uhæmmet kærlighed til ens kone. - Tja, der må jeg melde pas.
- De er bare turister. - Vrøvl. De er dygtige folk.
- Hun er belæst, og han er pilot. - Vi har ikke brug for en pilot.
- Han kan lave kort over området. - Man kan ikke udforske fra luften.
Kontakt.
Jeg burde flytte sengen, så du kan nyde udsigten.
- Udsigt fra et kloster. - Jeg kan allerede se.
- Hvordan kan du se noget herfra? - Ikke vinduet. Jeg tåler ikke lys.
- Jeg kan se ud over ørkenen. - Jeg vender dig nu.
Før krigen lavede jeg landkort.
- Har jeg sand i øjnene? - Nej, det er bare morfinen.
Jeg kan se min hustru.
- Vender hukommelsen tilbage? - Må jeg få en cigaret?
Du er gal.
Hvorfor vil du holde mig i live?
Fordi jeg er sygeplejerske.
Kongen svor på, at han nok skulle bevise, -
- at hans hustru var den smukkeste af alle kvinder.
"Jeg gemmer dig i vort sovegemak," sagde Kandaules.
- Kandaules. - Kandaules ...
Kandaules fortæller Gyges, at dronningen har et fast ritual.
Hun tager sit tøj af og lægger det på en stol ved døren.
"Og derfra hvor du står, har du frit udsyn til hende."
Det går, som kongen havde sagt.
Hun går hen til stolen og tager alt sit tøj af.
Til sidst står hun helt nøgen.
Hun var langt smukkere, end Gyges havde forestillet sig.
Men dronningen så op og fik øje på Gyges, der gemte sig i mørket.
Hun skælvede, men tav.
Næste dag sendte hun bud efter Gyges og udfrittede ham.
- Da han bekendte, sagde hun ... - "Af med knoppen!"
Hun sagde: "Enten må du dø for at se det, der er dig forbudt."
"Eller også må du slå min mand, som har bragt skam over mig, ihjel -
- og blive konge i hans sted."
Så Gyges slog kongen ihjel og herskede over Lydien i 28 år.
Slut.
Skal jeg dreje flasken?
- Tag ved lære af det, Geoffrey. - D'Agostino.
- Sover du? - Ja ...
Nej. Jeg er ved at blunde hen.
Buon giorno.
- Hana? - Hvad vil du?
Din veninde Mary bad mig om at se til dig.
Vi er åbenbart naboer. Jeg bor to gader fra dig i Montreal.
På Cabot nord for Laurier.
Bonjour.
Værsgo. Jeg ville gerne tage æren, men det er desværre fra Mary.
Jeg hedder David Caravaggio.
Alle kalder mig Caravaggio, fordi de synes, det lyder sært.
- De dumme hænder. - Lad mig.
De er friske. Jeg har ikke fået æg i ...
I Italien er der masser af høns, men aldrig nogen æg.
I Afrika er der æg, men aldrig høns. Hvem har opdelt det sådan?
- Var du i Afrika? - Ja.
Det var min patient også.
Jeg vil gerne blive her lidt. Jeg taler sproget.
Jeg skal se, om jeg kan snakke våbnene fra partisanerne.
- Jeg fik opgaven, fordi jeg er tyv. - Kan du skyde med pistol?
Nej.
Har du problemer med hænderne?
- Nej. - Lad mig hellere se på dem.
Det er jo et stort kloster. Jeg kan sove ude i stalden.
- Jeg sover faktisk sjældent. - Jeg har ikke brug for hjælp.
Der er en mand nedenunder. Han gav os nogle æg.
- Han bliver her. - Hvorfor? Kan han lægge æg?
- Han er canadier. - Folk elsker at møde landsmænd.
Inviterede du også mænd med hjem, som du traf på gaden i Montreal?
- Han vil ikke forstyrre dig. - Nej. Jeg er allerede forstyrret.
Når der er krig, får ens hjemstavn stor betydning.
Hvorfor? Jeg afskyr den tanke.
- Det skal nok fungere. - Forsigtig.
- Kan jeg hjælpe? - Jeg er færdig.
- Er du den canadiske lommetyv? - Bare tyv.
Du var i Afrika. Hvor?
- Over det hele. - Over det hele?
Så meget nåede jeg ikke at se. Forlader du os?
Nu kan vi udveksle krigshistorier.
Så er jeg gået.
- Har hun også en krigshistorie? - Alle hendes kære dør fra hende.
- Og du vil være undtagelsen? - Jeg?
Der tager du vist fejl, min ven.
Caravaggio ...
- Hana mener, det er opdigtet. - Og du har glemt dit navn.
Ingen ville finde på et så vanvittigt navn.
Man kan glemme meget.
Men aldrig sit navn!
Siger navnene grev Almásy og Katharine Clifton dig noget?
Hvor meget betalte De for det?
De ser sjældent udenlandske kvinder. Hvor meget måtte De betale?
- Syv-otte pund. - Hvor? De er blevet snydt.
- Lad os gå tilbage med det. - Nej.
- Det er ikke otte pund værd. - Jo.
- Tingede De om prisen? - Nej.
Det krænker dem.
Jeg må vist have krænket Dem.
Jeg skal sørge for, at De får det til rette pris.
De må undskylde, hvis mine manerer er lidt dårlige.
- Har De besøgt pyramiderne? - Undskyld mig.
Eller sfinksen?
Breddegrad 25,33. Længdegrad 25,16.
Vi drager nordøst på fra Kofer.
- Uenig. - I ungarere er altid uenige.
- Hvordan har den smukke frue det? - Hun nyder badefaciliteterne.
Enten er hun i poolen, hvor hun svømmer som en fisk.
Eller også er hun i bad.
Men faktisk sidder hun udenfor. Der er kun adgang for mænd i baren.
Mrs. Clifton.
- Det må De sandelig undskylde. - Jeg sad såmænd og nød min bog.
- Vore venner er nedtrykte. - Vi savner midler til ekspeditionen.
- Hvad vil I så gøre? - Måske holde et års pause.
- Så kan familien se, at vi lever. - Er du gift, Madox?
Det er vi skam alle sammen. Bortset fra min ven Almásy.
Det glæder mig at høre. Vi følte os helt ved siden af.
Skål for de fraværende hustruer.
- Og de tilstedeværende. - Og de kommende.
Tak.
Tillader du?
- Hvorfor fulgte De efter mig i går? - Hvabehar?
- De fulgte efter mig til hotellet. - Jeg var bekymret for Dem.
Jeg følte en forpligtelse for Dem. De er jo gift med en kollega.
Så kunne De da have ledsaget mig. Det andet virker så rovdyragtigt.
Må jeg bede dig om at flytte dig?
Undskyld, men jeg ...
Undskyld.
Det er bare, når du bevæger dig ... Jeg kan ikke klare trykket på ...
Går det? Jeg havde en frygtelig drøm.
Hana?
Er der noget galt, Hana?
Lad mig være.
Du er forelsket i din "stakkels" patient, ikke?
Du tror, han er en helgen, men det gør jeg ikke.
Jeg er ikke forelsket i ham.
Jeg elsker fortidens spøgelser. Og det gør han også.
Og hvis jeg nu fortalte dig, at det var ham, der gjorde det her?
- Hvornår? - Jeg er et af hans spøgelser.
- Hvad skal det sige? - Spørg din helgen, hvem han er.
Spørg ham, hvem han har slået ihjel.
- Lad være med at komme her. - Han har næppe glemt noget.
Men han vil gerne glemme.
- Skål for vores kort. - Og tak til Geoffrey og Katharine.
Uden deres hjælp ville vi have været på spanden.
Skål for trusler og tvang.
- Geoffrey flyver til Kairo i morgen. - Jeg skal fotografere for hæren.
- Hvad skal du fotografere? - Portrætter af en brigadegeneral.
Brigadegeneralens kone og brigadegeneralens hund.
Jeg må undvære min viv, men så kan jeg opleve nattelivet.
Jeg vil skrive en rejsefører til alle barerne.
Og alle haremmerne. Har de haremmer her?
- Farvel, elskede. - God rejse.
- God rejse, Clifton. - I lige måde.
Det var godt, vi fik skaffet penge.
Det kommer nok ikke mig ved ...
Er det passende at efterlade din kone her?
- Passende? - Ørkenen tager hårdt på kvinder.
- Det kan blive for meget for hende. - Katharine nyder at være her.
Jeg har kendt hende fra barnsben. Vi var som søskende.
Jeg ved, hvad hun kan holde til. Og det gør hun også selv.
- Nuvel ... - Hvorfor er I bange for kvinder?
Jeg elsker lyden af neglens banken mod sprøjten.
Bank ...
Hold op med at spille.
Jeg har ikke nøgle til døren.
Tyskerne har været her. De efterlod miner over det hele.
- De elskede at gemme dem i flygler. - Javel.
Bare man spiller Bach, går det nok.
Han var tysker.
- Er det morsomt? - Nej. Undskyld.
- Jeg har truffet dig før. - Det tror jeg ikke.
Se!
Rører du den, er det sket med Bach.
- Er alt i orden, hr. løjtnant? - Ja, hr. sergent.
- Arbejder du med italienerne? - Jeg skal snakke våbnene fra dem.
Jeg var tyv, så hæren gav mig opgaven.
Han vil have os ud. Han siger, der kan være flere miner.
Han er vist vred, fordi jeg lo af ham.
Han er inder.
- Han går med turban. - Så er han sikh.
- Jeg gifter mig nok med ham. - Det var en hastig beslutning.
Min mor sagde, at jeg ville tiltrække min mand med klaverspil.
- Det var rarere, da vi var alene. - Bliver han da?
Ja, sammen med sergent Hardy.
Vi burde tage entré. Har de ikke noget at tage sig til?
De skal rydde vejene for miner.
- Så kan vi ikke kræve entré. - Nej.
Hvad har egentlig fået en som dig til at søge herud i ørkenen?
Der trisser du rundt i dit slot, eller hvad du nu bor i.
Og så en dag siger du: "Jeg må ud i ørkenen."
Engang viste en indfødt mig til Faya.
Han sagde ikke et ord i ni timer.
Til sidst pegede han mod horisonten og sagde: "Faya."
Det var en god dag.
Du synger jo.
- Hvabehar? - Du synger hele tiden.
- Nej, jeg gør ej. - Spørg selv Al Auf.
Al Auf!
Ræk mig hånden.
Madox!
- Jeg har fundet noget. - Hvad?
Skynd jer at komme!
Du milde!
De svømmer jo.
De svømmer.
Hvordan forklarer man ...
... følelser, der synes normale, for en, der ikke har oplevet dem?
Det ved jeg ikke, min ven.
Bermann! Hvad laver du?
Pas på!
- Få dem ud! - Lad mig hjælpe.
- Er I uskadte? - Ja, ja.
- Forsigtig. - Mit håndled ...
Jeg er tilbage om halvandet døgns tid.
Få fat i en ekstra køler. Og en bedre donkraft.
- Vores forberedelser var for dårlige. - Bermann.
God rejse.
Hvad nu?
- Få alt det grej læsset af. - Jeg bliver her.
- Nej. Det var min skyld. - Jeg insisterer.
Jeg egner mig ikke til at grave. Og jeg er jo heller ikke såret.
Og hvis jeg bliver tilbage, -
- skal min mand nok komme os til undsætning i en fart.
Af sted!
Vil du have dem her til din bog?
Vi tog jo fotografier af dem.
Det er slet ikke nødvendigt.
- Tag dem nu bare. - Jamen, det er bare en scrapbog ...
De er alt for gode. Jeg ville bare stå i gæld til dig.
Tak.
Og det ville vel være helt utænkeligt.
At stå i gæld til nogen.
Ja, selvfølgelig.
- Kom ind i læ. - Jeg har det fint her, tak.
- Se deroppe. - Hvad?
- Se, hvad der sker med stjernerne. - Jeg er ved at rydde op i dem.
Nej. Derhenne.
Om lidt kan man ikke se stjernerne. Luften er fuld af sand.
- Det ser ikke godt ud, vel? - Nej.
- Klarer vi den? - Ja.
Bestemt.
"Ja" lyder lovende, det gør "bestemt" ikke.
Lad mig fortælle dig om vindene.
Der er hvirvelvinden Aajej fra det sydlige Marokko.
Fallahinerne forsvarer sig mod den med knive.
- Så er der Ghibli fra Tunesien. - Ghibli?
Den suser rundt og rundt og ...
... forvolder sære tilstande.
Og så er der Harmattan, den røde vind.
Søfolk kalder den mørkets hav.
Sandet er nået helt til England.
Det forvoldte regnskyl, der blev forvekslet med blodregn.
Ren fiktion.
Vi har et hus i Sydengland, og det har aldrig regnet med blod.
Det er sandt. Din ven Herodot ...
Han beskriver fænomenet.
Og han skriver om en vind, der kaldes Simoon.
Den var så frygtelig, at et folk erklærede den krig.
De gik imod den i fuld rustning.
Og med hævede sværd.
- Jeg må ud ovre i din side. Hurtigt! - Selvfølgelig. Undskyld.
Det er utilgiveligt, at jeg faldt i søvn.
Pokkers! Nødblusset.
Stands! Herovre!
Stop!
Madox!
- Vores hjulspor er forsvundet. - Madox vender snart om.
Vil du være sød ...
... at lime dine malerier ind i min bog?
Jeg vil meget gerne have dem.
De andre!
Gode Gud.
- Hvor frygteligt. Vi må få dem fri. - Hent den anden skovl.
- Er det fejt at spørge til vandet? - Vi har lidt i tønden og køleren.
Det kan drikkes.
Desuden er det ikke fejt, men praktisk at spørge.
Der findes en plante, hvis "hjerte" man kan skære ud.
- Om natten bliver det væskefyldt. - Find planten og flå hjertet ud.
Her!
Grav ruden fri, så graverjeg døren fri.
Rolig. Nu er vi her.
Hold ud. Vi er på vej.
Jeg holder den. Hjælp du dem ud.
K's tøj sidder altid perfekt. Bemærker hun selv det?
Hvad betyder forræderi? Er K ligeglad?
Katharine!
Vand.
Geoffrey er ikke i Kairo.
Han er ikke bare en spradebasse.
Og flyet er ikke en bryllupsgave. Det tilhører den engelske stat.
De vil have kort over Nordafrika. Han er vist i Etiopien nu.
Så regn ikke med, at han dukker op.
Er jeres ægteskab også bare opspind?
Nej, det er det ikke.
Gudskelov.
Det er Madox.
Er det mig, der er "K" i din bog? Det må det vist være.
"Der sad han, i strid med byens love, på skrævs over kanonen ..."
Jeg kan ikke læse det her.
Du læser det for hurtigt. Kipling skal læses langsomt.
Øjet har for travlt. Tænk på hans pens bevægelser.
"Der sad han ... komma ...
... i strid med byens love ... komma ...
... overskrævs på kanonen Zamzammath på dens sten ..."
"Stenrapert over for det gamle Ajaib-Gher."
'Vidunderhuset ... komma ...
... som de indfødte kaldte museet i Lahore."
Kanonen står der endnu.
Den er fremstillet af metalkrus og skåle, som blev smeltet om.
Senere affyrede de kanonen mod mit folk ... komma ...
... de indfødte. Punktum.
Hvad er det, der går dig imod? Forfatteren eller hans budskab?
Det, der virkelig går mig på, er, at du drikker al min kondensmælk.
Og bogens budskab synes at være, at Indien har det bedst som koloni.
- Vi har vist en fælles lidenskab. - At skændes om bøger?
Nej, kondensmælk. En af historiens største opfindelser.
Jeg henter en dåse mere.
Jeg brød mig heller ikke om bogen. Der var for mange mænd i den.
Ligesom her.
- Du taler så kærligt til ham. - Nej, jeg gør ej.
- Han interesserer sig ikke for mig. - Det tror jeg ikke.
Hana siger, at du ikke interesserer dig for hendes mad.
Jeg interesserer mig slet ikke for madlavning.
Har I smagt kondensmælksmadder?
Med lidt salt smager det godt.
Velkommen tilbage, frue.
- Vil du ikke med ind? - Nej.
- Jeg må hellere køre hjem. - Kom nu.
Mrs. Clifton ...
Nej ...
Du har vist stadig min bog.
Tak.
Du har stadig sand i håret.
- Det imponerer mig, at du kan sy. - Godt.
- Du syr meget grimt. - Og du kan slet ikke sy.
Kvinder bør ikke lære at sy. Eller i hvert fald ikke indrømme det.
Luk øjnene.
Det gør det bare sværere.
- Hvornår var du lykkeligst? - Nu.
Hvornår var du ulykkeligst?
Nu.
Hvad elsker du? Nævn det hele.
Vand.
Med fisk i.
- Pindsvin. Jeg elsker pindsvin. - Hvad mere?
Postej. Jeg er vild med det.
Og varme bade. Men helst alene.
Øer.
Din håndskrift.
- Jeg kunne fortsætte hele dagen. - Fortsæt hele dagen.
Min mand.
Hvad hader du mest?
Løgn.
Hvad hader du mest?
Ejerfornemmelser. At føle mig ejet.
Når du går, skal du glemme mig.
- Hvem er det? - Kan du ikke genkende mig?
Er det dig? Hvor var du tyk.
Det er en knallert.
- Det er da ikke din håndskrift, vel? - Jo, det er.
"Den 22. december. Forræderier i krigstid ...
... er barnagtige sammenlignet med vore forræderier i fredstid."
"Nyforelskede er nervøse og blide ...
... men de knuser alt."
"For hjertet er fuld af ild."
For hjertet er fuld af ild.
Det er smukt.
Jeg er helt enig.
"K" ? Hvem er "K" ?
K står for Katharine.
Glædelig jul.
- Sig, at du er syg. - Nej.
- Sig, at varmen gør dig utilpas. - Nej.
Jeg kan ikke arbejde. Og ikke sove.
Jeg kommer nu.
Jeg vågner skrigende om natten. Geoffrey tror, det er det med ørkenen.
Jeg kan stadig smage dig.
Den er tom.
Jeg skriver med smagen af dig i min mund.
Besvim.
Jeg griber dig.
Den 22. december. Forræderi i krigstid ...
Glædelig jul, alle sammen.
Ih, du milde.
Kom med en stol.
- Det er den forfærdelige varme. - Der er ikke sket noget.
- Er du gravid? - Næppe.
Da jeg ventede Fiona, dånede jeg hvert andet øjeblik.
Jeg sætter mig lige indenfor.
- Jeg går med dig. - Bliv bare her.
Glædelig jul!
- Har du set Katharine? - Nej, desværre.
Jeg har lige hørt det, skat.
- Er du syg, min egen? - Nej.
- Lady H troede, du var gravid. - Det er jeg ikke.
- Jeg har det varmt. Hvad med dig? - Jeg smelter.
Jeg kører dig hjem.
Kan vi ikke rejse helt hjem?
Jeg kan ikke ånde her. Jeg savner grønne planter og regn.
Det er jo jul, og alt er ...
Jeg ved ikke.
Jeg ville rejse hjem i morgen, hvis du ville.
Det går ikke. Der bliver snart krig.
Du elsker forklædninger.
Jeg elsker dig.
Hvad er det, du lugter af?
Marcipan? Du har marcipan i håret.
Intet under, du har hjemve.
Er det dig?
Hva'?
- Hvad nu, hvis jeg siger Moose? - Hvad fanden mener du med det?
Vi har vel begge to forandret os.
Jeg hørte din vejrtrækning og troede, at det var regn.
Jeg ville dø for en smule regn. Nå, jeg er jo ved at dø.
Men jeg ville så gerne mærke regnen mod mit ansigt.
- Hvad hedder første bryllupsdag? - Det ved jeg ikke. Papirbryllup?
Jeg ved det ikke. Er det papirbryllup?
- Jeg bliver forsinket, skat. - Åh nej.
- Jeg er hjemme i morgen. - Jeg venter på dig.
Lover du det? Jeg elsker dig, pusser.
- Du skal da ikke noget? - Nej. Det er vores bryllupsdag.
Det har hun glemt. Er første bryllupsdag bomuld eller papir?
- Har I ikke været gift i årevis? - Vi har været venner i årevis.
Hun græd altid ud ved min skulder, så jeg tilbød hende fast plads der.
Er du der, Moose?
- Er det bomuldsbryllup efter et år? - Er hvad bomuld?
- Den første bryllupsdag? - Det er papirbryllup først.
Stands.
Stands her.
Stop lige her.
Til den gamle bydel.
Hvad er det?
En folkesang.
- Arabisk? - Nej, den er ungarsk.
Min daijka sang den for mig, da jeg voksede op i Budapest.
Den er smuk.
- Hvad handler den om? - Szerelem betyder kærlighed.
Sangen handler om en ungarsk greve.
Han er et omflakkende fjols.
I mange år søger han efter ... Ja, guderne må vide hvad.
Så en dag tryllebindes han af en mystisk englænderinde.
En furie, som slår og prygler ham.
Han bliver hendes slave og syr hendes tøj.
Hold op. Du slår mig altid.
Din møghund. Jeg troede på dig.
Du burde være min slave.
Jeg gør krav på dette skulderblad.
Nej, vend dig om.
Jeg vil have det her.
Det her.
Hvad hedder det?
Det tilhører mig.
Jeg vil anmode kongen om tilladelse til at kalde det Almásy Bosforus.
Jeg troede, du hadede ejerfornemmelser.
Jeg kan blive her i nat.
Jeg tror, at Madox aner uråd. Han taler meget om Anna Karenina.
Jeg tror, han betragter det som mandfolkesnak. Det gør jeg.
Det her er en helt anden verden.
Det er et helt andet liv.
Og her er jeg en helt anden hustru.
Ja, det er du.
- Hvor er de søde. Er det fingerbøl? - Ja. Og de er ret gamle.
Det er fuldt af safran, så jeg er ikke ude på at få dig til at sy.
Jeg orker ikke at tinge.
- Fulgte du efter mig til markedet? - Ja, selvfølgelig.
- Tror du, det her går an? - Ja.
- Bestemt. - Åh nej.
Jeg troede aldrig, du ville vågne.
- Hvor har du den fra? - Jeg har "befriet" den.
- Ingen ejer musik. Hvem skrev den? - Irving Berlin i 'Top Hat".
- Er der en sang, du ikke kender? - Nej. Han synger hele tiden.
Godmorgen. Er du klar over, at du altid synger?
- Det har jeg fået at vide før. - Kip synger også.
- "Wang Wang Blues". - Utroligt.
Godmorgen.
Du reddede mit liv.
Det har jeg ikke glemt.
Jeg troede, du var højere. Du virkede så stor.
Jeg følte mig som et stavrende barn.
- En lille pusling. - Ja, en pusling.
Jeg havde selv langt hår engang.
Jeg havde glemt, hvor besværligt det er at vaske det.
Prøv det her. Jeg fandt en krukke. Det er olivenolie.
Tak.
- Er det til mit hår? - Ja, det er til håret.
Der var en general, som gik med klap for et rask øje.
Hans folk kæmpede taprere for ham.
Til tider følerjeg, at jeg kunne danse.
Hvad har du under vanterne?
TOBRUK - JUNI 1942
Han venter dig.
Ses vi i aften?
Du må blive i Tobruk, Moose. Jeg ved, det er risikabelt.
Men prøjserne har vores kort, så de sender spioner ind i Kairo.
De kort vil hjælpe Rommel til Kairo. Hele ørkenen er kortlagt.
Og vi udleverede selv de kort til enhver, der bad om dem.
Stakkels Madox blev gal. Han var en fabelagtig forsker.
Men da hans ven Almásy forrådte ham, brød han sammen.
Næste.
Er barnet egypter eller englænder?
Davs, lille englænder.
Er det din kæreste?
- Rejs dig! - Jeg har ikke nogen kæreste.
Jeg kender ikke nogen.
Stands!
- David Caravaggio. - Nej.
Billedet er taget i Kairo ved det britiske hovedkvarter i 41 .
Og det her er fra august 41 .
Og februar 42.
Jeg har nok bare handlet lidt. Jeg har tit været i Kairo.
Du er canadisk spion med kodenavnet Moose.
Øjeblik. Herr Major.
Det er hovedkvarteret.
Kan I skaffe mig en læge? Jeg er syg og pisser blod.
- Vil du gerne have en læge? - Ja.
Vi har ikke nogen læge.
- Vi har en sygeplejerske. - Det er helt fint.
Hent sygeplejersken.
Giv mig et navn eller en kode. Så kan vi alle komme ud herfra.
Jeg kan ikke tænke i den hede.
Jeg har været i seng med en pige. Jeg har en kone i Tripoli.
Når en pige peger en ud, så er man på den.
Nu skal du høre. Sygeplejersken er muslim.
Så hun forstår det hele. Hvad er straffen for hor?
Du er gift og knepper en anden. Det betyder ...
Skal hænderne hugges af? Eller er det for tyveri?
- Du ved det. Du boede i Libyen. - Gør det ikke.
Eller var det Toronto?
Hør her, du har ti fingre. Giv mig et navn for hver finger.
- Så får vi begge noget ud af det. - I kan ikke skære i mig!
Er tomler fingre?
Der er ingen hjælp at hente her.
Jeg er træt af heden og lokalet her og den rådne telefon.
- Hvad er nu det? - Genève-konventionen ...
- Genève-konventionen ... Ha! - Det må du ikke.
- Kom herhen. - I skal nok få nogle navne.
Kom!
Bare lad mig tænke mig om.
Lad mig lige tænke. Jeg lover det.
Hvilke navne nævnte du?
Gør det ikke!
Nej. Jeg lover det ... Ikke mine hænder!
- Gør det ikke! - Kom nu.
Manden, der skar mine fingre af?
Jeg fandt ham og slog ham ihjel.
Det tog mig et år at finde manden, der fotograferede mig. Han er død.
Men en anden mand hjalp tyskernes spioner ind i Kairo.
Og ham lederjeg efter.
- Det er umuligt at komme ind. - Jeg har kigget på Bells kort.
Hvis vi kan nå gennem wadien, kan vi køre direkte ind i Kairo.
- Det er muligt. - Du stolede da ikke på Bells kort.
Men nu er han pludselig ufejlbarlig. Og hvor er ekspeditionens kort?
- På mit værelse. - De skal ikke bare ligge og flyde.
- Hvad går der af dig? - Vi står på randen af en krig.
Jeg fik det her i dag.
"Alle internationale ekspeditioner skal afbrydes inden maj 1939."
Hvad skal de med vores kort?
Hvad er det, vi finder i ørkenen? Pilespidser og spyd.
- Den, der ejer ørkenen, ejer Afrika. - Ejer ørkenen?
Du, Madox, det der punkt ...
Det, der punkt nederst på en kvindes hals.
Du ved, den der hulning lige her. Har den et officielt navn?
Tag dig dog sammen, menneske.
BLIVER DET FRED
ELLER KRIG?
Der hersker ikke vild patriotisme, men en dyb afsky for krig.
Svaret ligger hos én mand. Og skaren, der samles om ham, -
- viser, at englænderne i dag er mere forenede end nogensinde.
Der er liv og glade dage og masser af idrætsudfoldelser.
Undskyld.
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke mere.
Jeg må hellere gå.
- Sig farvel her. - Jeg er ikke enig. Slet ikke enig.
Han finder ud af det. Det vil slå ham ihjel.
Begynd ikke på det igen.
Katharine.
Du skal bare vide ...
... at jeg ikke savner dig endnu.
Det kommer du til.
- Jeg er vist lidt sent på den. - Godt, så er vi her alle.
Skål for Den Internationale Sandklub. Må den klare skærene.
Den Internationale Sandklub. Udskud, bøsser, fascister og fjolser.
Ups, international er jo et skældsord i dag.
- Hans Majestæt. Føreren. Il Duce. - Hvad mener du?
Egypterne er ivrige efter at blive af med koloniherrerne.
Stemmer det ikke?
Deres klogeste hoveder trygler om at blive skånet for ordener.
Stemmer det ikke, sir Ronnie?
Hvad jeg mener? Jeg har opfundet en ny dans.
Den hedder Bosforus-kram.
Madox? Bermann? Vil I danse med mig?
- Kom nu, Dag. - Lad os spise først.
Når vi bader i bugten, tager fiskene flugten.
Din tynde badedragt får fiskenes lyster vakt.
Sådan lød teksten, før den blev rettet til.
- Det er en sang til dig, mrs. ... - Klap i eller forsvind!
Du har ret. Klap i.
Det må I meget undskylde. Jeg aner ikke, hvad der gik af mig.
Mine dybeste undskyldninger, raden rundt.
Tak.
- Hvorfor holdt du ham i kraven? - Hvabehar?
Du greb knægten i kraven. Hvad skulle det til?
Er han den næste? Skal han hales med ind i en niche?
- Den her måske? - Hold op.
Jeg har holdt øje med dig ved parties og på galopbanen.
Hvordan kan du bare stå der?
Hvordan kan du bare smile, som om dit liv ikke er styrtet i grus?
Det ved du jo godt.
- Dans med mig. - Nej.
Dans med mig. Jeg vil røre ved dig.
Jeg vil have det, der tilhører mig.
Tror du virkelig, du er den eneste, der har følelser?
Hvorfor lægger du dig ikke bare ind?
Skal jeg gøre det?
Godnat.
Hana.
Kip.
Vent. Kig ikke på noget endnu.
Vent.
Kip!
Tusind tak.
Sæt, jeg ikke kom en aften.
Hvad ville du så gøre?
Jeg ville lade være at vente dig.
Hvis det nu blev meget sent, uden at jeg dukkede op.
Så ville jeg mene, der var en grund.
Ville du ikke lede efter mig?
Jeg har lyst til ikke at komme.
Så ville jeg sige til mig selv: "Om dagen søger han efter mig."
"Men om natten vil han selv findes."
Ja. Jeg vil have, du skal finde mig.
Jeg vil findes.
- Er løjtnant Singh her? - Han sover.
- Vi skal af sted. - Nu skal jeg vække ham.
- Er det en mine? - Der er en bombe ved viadukten.
- Behøver han at tage med? - Hvabehar?
Sæt, du ikke kunne finde ham.
- Er der bud efter mig? - Ja.
Bliv her. Jeg er bange.
Jeg har jo prøvet det før.
Hardy! Her er serienummeret. KK-IP ...
2600.
KK-IP 2600. Jeg henter den flydende ilt.
- Hvad sker der? - Der sker noget oppe på vejen.
Hr. korporal!
- Det er en masse kampvogne. - Stands dem!
Hardy!
- Det er jo et rent cirkus. - Tændsatsen knækkede.
Er den armeret?
Hold ud! Jeg er på vej.
Kan du se detonatoren?
Klip den over. Den tøer snart.
Stands!
- Væk! - Javel.
- Det gør mig rasende. - Det ved jeg.
Pokkers!
Kan du mærke den?
Klip den over.
- Gør det nu. - Jeg aner ikke, om det er den.
Bare vælg én.
Dade, kom med et tæppe til løjtnanten.
Krigen er forbi. Tyskerne har overgivet sig.
Tillykke.
Kip!
Så skal vi hjem!
Det regner.
Kom og dans med os, Kip.
- Senere. - Kom nu.
Halløj. Her kommer bombeholdet.
Lad mig.
Nu skal vi hjem!
Hvad var det?
Jeg tilgiver aldrig mig selv.
Det er sergent Hardy, sir. Der var en skjult bombe på statuen.
Pludselig gik den af.
Sergent Hardy kravlede derop. Det var min idé.
Det er ikke noget kønt syn, sir.
- Hvem er pigen? - Hardys forlovede.
- Hardys? - Han gik stille med dørene.
Det er mig, Kip.
Det gør mig så ondt.
Kan vi tale sammen?
Hvorfor vil du ikke tale med mig?
Luk mig ind!
- Hana siger, at du rejser. - Der skal afholdes retssager.
Jeg skal være tolk. Men jeg hader retssale.
Jeg traf hospitalskonvojen, da jeg ledte efter morfin.
Sygeplejersken Mary fortalte mig om dig og Hana.
Hun sagde, at I havde søgt tilflugt i et kloster.
Hun sagde, du blev fundet i ørkenen. Du havde glemt dit eget navn.
Du kendte alverdens sangtekster. Du havde én ting på dig: Herodot.
Bogen var fuld af breve og udklip. Så vidste jeg, at det var dig.
Mig?
Jeg så dig skrive i bogen på ambassaden i Kairo.
Dengang jeg havde tommelfingre, og du havde et ansigt og et navn.
Javel.
Det var, før du fik den tyske spion ind i det engelske hovedkvarter.
Han tog nogle gode billeder. Jeg så mit portræt i torturkælderen.
Det gjorde et dybt indtryk.
Jeg lovede at vende tilbage. Intet andet betød noget for mig.
- Hvad siger du? - Intet andet betød noget for mig.
Det, du gjorde, fik følger. Det var det, der kostede mig dem.
Havde vi ikke fundet fotografen, var tusinder af mennesker døde.
Tusinder af mennesker døde faktisk. Bare andre mennesker.
Som nu Madox.
Han skød sig, da han opdagede, at du var spion.
Troede Madox, at jeg var spion? Nej!
Jeg var ikke spion.
Det er den rene heksejagt. Alle udlændinge tages for spioner.
Vi var ligeglade med nationaliteter.
Det var lige meget, om vi var englændere, ungarere eller tyskere.
Du har ret.
Jeg efterlader flyet ved oasen, hvis du får brug for det.
Måske er vi tilbage om et par måneder.
Jeg lægger for meget i alting.
Det er nok, fordi vi må læse så meget ud af næsten ingenting.
Farvel, min ven.
Gud være med dig, min ven.
Der findes ingen Gud.
Men jeg håber, at nogen vil passe på dig.
For resten ...
Hulningen her hedder "incisura suprasternalis".
Du må komme og besøge os i Dorset.
Det gør du jo alligevel ikke.
Vidste du ikke, at Madox skød sig?
Nej.
Og du slog ikke Cliftons ihjel?
Hun ...
Hun døde ...
Jeg kan ikke ...
Måske var det mig.
Jeg pakkede lejren ved De Svømmendes Hule sammen.
Clifton tilbød at flyve fra Kairo for at hente mig.
Han fløj som en gal. Som altid. Det tog jeg ingen notits af.
Katharine?
Du godeste. Hvad laver du dog her?
Jeg kan ikke røre mig.
Han sagde, at det skulle være en overraskelse.
Stakkels Geoffrey. Han har vidst det hele tiden.
Han råbte: "Jeg elsker dig så højt, Katharine."
Er han kommet slemt til skade?
Jeg må se at få dig ud.
- Flyt mig ikke. Det gør så ondt. - Det ved jeg.
- Hvorfor hadede du mig? - Hvabehar?
- Du drev alle til vanvid. - Sig ikke noget.
Du taler så mange sprog, men du vil aldrig tale.
- Du har fingerbøllet på. - Ja, selvfølgelig.
Jeg har det altid på, din idiot.
Jeg har altid elsket dig.
- Her er så koldt. - Det ved jeg.
Jeg tænder et bål.
- Fik du Geoffrey ud af flyet? - Ja.
Tak.
Du har brækket anklen, Katharine. Jeg er nødt til at forbinde den.
Du har også brækket et par ribben. Det gør din vejrtrækning pinefuld.
Jeg må gå til El Taj.
Men med al den trafik i ørkenen løberjeg ind i en eller anden hær.
- Og så kommer jeg efter dig. - Lover du det?
Jeg vil ikke dø herude i ørkenen.
Jeg har forestillet mig en storslået begravelse.
Jeg har valgt salmer og det sted, hvor jeg vil begraves.
I min barndoms have, hvor der er udsigt over havet.
Lov mig, at du kommer tilbage.
Jeg lover at komme efter dig.
Jeg lover, at jeg aldrig forlader dig.
Du har rigeligt med vand og mad.
Jeg åbner dem for dig.
En god bog.
Spar på lygten.
Vil du begrave Geoffrey?
Jeg ved, at han er død.
Det gør mig ondt.
Det ved jeg.
Hver nat skar jeg mit hjerte ud.
Men om morgenen var det der igen.
Elskede.
Min elskede.
Jeg sov ved middagstiden.
Jeg fortalte hende, at turen ville tage tre dage til fods.
Og tre timer, når jeg vendte tilbage i bil.
Bliv her. Jeg kommer tilbage.
Jeg kommer tilbage.
Han er lige kommet fra ørkenen.
Godmorgen.
Hvor kommer De så fra?
Der er sket en ulykke. Jeg må have en læge med derud.
Jeg må låne bilen der. Og jeg skal bruge noget morfin.
- Må jeg se Deres papirer? - Hvabehar?
Jeg må se noget identifikation.
Jeg vrøvler vist. Jeg har vandret længe.
En kvinde er kommet til skade ude ved De Svømmendes Hule.
Jeg er medlem af Royal Geographical Society.
Må jeg bede om Deres navn?
Grev Laszlo de Almásy.
- Almásy! Gider De stave det? - Hør nu her ...
- Hvad nationalitet kan det være? - En kvinde er ved at dø.
Min kone er ved at dø. Jeg har vandret ...
Jeg har vandret i tre dage. Jeg vil ikke stå og stave mit navn.
- Jeg vil låne bilen der. - Sæt Dem ned.
- Vi kan kontakte hovedkvarteret. - Nej, lad være med det.
Giv mig nu for helvede den bil!
Tiden er for længst gået. Jeg vil trække mig udenfor.
Vi dør...
Stands. En kvinde er ved at dø.
- Klap i, ellers får du klø, Fritz. - Hvad mener du med "Fritz"?
Grev Røvhul von Bismarck. Lyder det måske irsk?
Hør dog på mig!
Katharine!
Undskyld. Jeg skal også på toilettet.
- Du må vente. - Det haster.
Prøjseren vil på toilettet. Han siger, at det haster.
- Hvor skal vi hen? - Op nordpå. Til Benghazi.
Så kan du tage båden hjem.
Du følger ham derud. Jeg har vadet frem og tilbage hele dagen.
Jeg kan ikke få den op.
Ja ...
Hun døde på grund af mig.
Fordi jeg elskede hende.
Fordi jeg ...
Fordi jeg havde et forkert navn.
- Nåede du aldrig tilbage til hulen? - Jo.
Jeg holdt mit løfte.
Jeg fik hjælp af tyskerne, fordi jeg slog en handel af med dem.
Jeg havde ekspeditionens kort.
Englænderne gjorde mig til fjende, så jeg gav deres fjende vores kort.
VI SES I DORSET
Så jeg fløj tilbage til Katharine i ørkenen.
I Madox' engelske fly med tysk brændstof.
Da jeg kom til Italien, skrev de "engelsk patient" på min sygejournal.
Underligt, ikke? Efter alt det blev jeg englænder.
Når daggryet bryder frem, svinder giften bort, ikke?
Sorte nætter.
- Jeg ville have slået dig ihjel. - Det kan du ikke.
Jeg døde for mange år siden.
Nej, jeg kan ikke slå dig ihjel nu.
Vi er blevet forflyttet. Op nord for Firenze.
Jeg tænkte over noget i går.
I går ...
Patienten og Hardy står for alt det, der er godt ved England.
Skønt jeg ikke kan sige, hvad det er.
Vi talte aldrig fortroligt, selv om vi var igennem meget sammen.
Meget frygteligt.
Han var forlovet med en pige fra landsbyen.
Og os ... Han sagde aldrig ...
Han spurgte mig aldrig, om jeg var god til kricket eller ...
Jeg aner ikke, hvad det er, jeg siger.
Du holdt af ham.
Katharine?
- Jeg lever endnu. - Det håber jeg sandelig også.
Regn nu ikke med for meget.
Den smule luft, jeg har i lungerne ...
Der bliver mindre og mindre af den.
Men det er, som det skal være.
Jeg har talt med Caravaggio, min forskningsassistent.
Han siger, at her er et spøgelse.
Jeg holder det med selskab.
- Hana! - Det er inderen.
Jeg vil altid gå ned til kirken og se på mine malerier.
Jeg vil også altid komme der.
Så mødes vi måske en dag?
Tak.
Vil du ikke nok læse for mig?
Læs mig i søvn.
"Jeg venter på dig, elskede. "
"Hvor lang er en dag i mørket?"
"Eller en uge?"
"Bålet er brændt ned, og jeg fryser forfærdeligt."
Jeg burde trække mig udenfor, men jeg kan ikke tåle solen.
Jeg er bange for at spilde lygten på malerierne og for at skrive.
Vi dør.
'Vi dør. Rige på elskere og stammer."
"Smage, som vi har slugt."
"Kroppe, vi er trængt ind i og har svømmet i som floder."
Frygt, vi har skjult os i, som denne fordømte hule.
Alt det skal skrives på min krop.
Vi er de virkelige lande.
Ikke dem, der indtegnes på kort og opkaldes efter store mænd.
Jeg ved, at du kommer og bærer mig ud i vindenes palads.
Det er det, jeg har drømt om.
At vandre der med dig ...
Med gode venner.
En jord uden kort.
"Lygten er gået ud, og jeg skriver ...
... i mørket."
Hana! Kom her.
Hana.
Det er Gioia.
- Hun kører dig til Firenze. - Lad mig sidde bagi.
Skønt nogle af de personer, som medvirker, er historiske, -
- og skønt steder som De Svømmendes Hule findes, -
- så skal det dog nævnes, at denne historie er ren fiktion, -
- og at mange af personerne og begivenhederne er opdigtede.